- Vreau ceva pe care să scrie "îmi pare rău că a murit..."
dar nici într-atât de mult.
"Era doar un câine şi n-ar fi trebuit să-I iubeşti mai mult ca pe mine."
Poti să-mi faci mai multe pe care să scrie asta?
Rachel, dragă, spune-i tatălui tău că nu poate purta costumul ăla.
Arată bine.
- Arăţi bine. - Mulţumesc, păpuşă!
Am văzut crabi mai bine îmbrăcaţi.
Am o întrebare.
Dumnezeule, îi poate pune cineva căluş fiicei mele?
De ce e alfabetul în ordinea în care este?
Nu ştie nimeni, nu-i pasă nimănui. Aşa că, măcar o dată în viaţă, vrei să...
Ce crezi?
Oh, dragă!
Arăţi ca o bezea.
Bun.
- Ai întârziat. - Pe naiba.
- Care-i treaba? - Nuntă.
- Tu întotdeauna scapi. - Trebuie s-o facă una dintre noi.
- Cuplul e drăguţ? - Nu i-am cunoscut.
- Mama e totul. - Aşa e întotdeauna.
- După ce terminăm, hai cu mine în oraş. - Bine.
- Vii? - Categoric.
- Mişto. Atunci, mergem împreună. - Ne vedem acolo.
- Nu vii. - E reclama mea favorită la televizor.
Ai nevoie de o viată amoroasă.
Am o viaţă "prietenoasă". Îmi convine de minune.
Nu, mă simt bine, de fapt, bizar de bine.
Da, da, fără emoţii. De nici un fel. Mersi.
- Mulţumesc foarte mult. Mulţumesc. - Bună.
- Tu eşti Hector, nu? Mirele.
- Da, da, eu sunt. Da, da, da. Spune-mi Heck.
- Păi, eu ţi-am făcut florile. - Serios?
Sunt fabuloase. Nu-i aşa, Coop?
Fabuloase, da. Cu toate că eu n-aş putea
deosebi o floare frumoasă de un morman de bălegar.
Dar sunt fabuloase, nu-i aşa, Coop?
Şi, Ned, de cât timp sunteti voi căsătoriti?
De 30 de ani.
Dacă aş fi omorât-o atunci când mi-a trecut prima
oară prin cap, până azi aş fi ieşit din închisoare.
Aş fi fost un om liber.
Îmi amintesc că, pe tot drumul către biserică, vroiam să strig
"Opriţi maşina! E o greşeală oribilă"
Dar nu poţi face aşa ceva, nu-i aşa?
Aşa că şezi acolo, nu spui nimic...
în timp ce roţile se învârtesc, ducându-te către cea mai lungă sentinţă...
Opriţi maşina! Am uitat să merg la toaletă.
În regulă, gata cu panica.
Au ajuns.
- Baftă, prietene. - Bine, Tessa? Eşti bine?
- Bună, Heck. - Bună, scumpete.
Vrei o mână de ajutor cu toată chestia asta?
Da.
Da, merg la sală.
- Dar n-am abdomenul tipic al musculoşilor. - Nu?
- Nu, al meu e mult mai bine dezvoltat. - Nu prea-mi plac bărbaţii musculoşi.
Avantajul e, totuşi, că sunt şi foarte... foarte sensibil.
Heck, am o întrebare.
Nu acum.
Care e întrebarea, H?
Ce se întâmplă când o forţă de neoprit se intersectează cu un obiect inamovibil?
Mă tem că n-am nici cea mai vagă idee.
Vezi, asta era. Acum îl putem lăsa să se însoare liniştit.
Nu se poate întâmpla. Dacă e ceva ce nu poate fi oprit
atunci nu e posibil să existe ceva care să nu poată fi mutat din loc şi viceversa.
Nu pot coexista. Era o întrebare capcană.
Ăsta e răspunsul.
Poate să stea cu mine?
- Şi eu ce caut aici? - Peştii când dorm?
- Vine şi ea, nu? - Vine şi ea.
Bineînteles că vine.
Dap.
Când? Când vine?
- Până la urmă, pe tine cum te cheamă? - Toată lumea îmi spune "H".
Spun că e prescurtarea de la "Henrietta", dar nu e.
E prescurtarea de la "Isuse Hristoase!"
Asta a spus mămica atunci când a aflat că e însărcinată cu mine.
Nu-i aşa că Heck e arătos?
- Îmi place de fata aia cu florile. - Da, da, ştiu că-ţi place.
Şi ei îi place de mine, nu? Mie aşa mi se pare.
Coop, e ziua nunţii mele. Am putea să vorbim despre mine acum?
Sigur, da.
Nu ţi se pare şi ţie că-i place de mine?
Aşa, ultimul la altar e un pămpălău.
- Ei bine, asta e. - Ţine-mi pumnii.
Să-ţi ţin ţie pumnii?
E o nuntă. Întotdeauna domnişoarele de onoare se cuplează la nunţi.
- Ţine-mi pumnii. - Ţi-i tin.
E aici.
În regulă, te-am aranjat. Mă duc să pregătesc recepţia.
Scuză-mă.
- E totul în regulă? - Ca întotdeauna.
Ne-am adunat azi aici, în prezenţa Domnului
şi în faţa acestei congregaţii...
- Arăţi superb. - ... pentru a-i uni
pe acest bărbat şi această femeie în sfânta căsătorie.
Felicitări.
Te rog ţine-ţi mâinile pe lângă corp. Parcă aş dansa cu un gibon.
Nimic.
Aici!
- Bună. - Bună.
- Nu ne-am cunoscut. Eu sunt Luce. - Rachel.
- Eu ţi-am făcut aranjamentele florale. - Da? Florile mele sunt frumoase.
În orice caz, eu vroiam să-mi iau...
ceva de băut.
Eu n-aş face asta în locul tău.
Ce e, s-a întâmplat ceva? Sunt aici pentru a ajuta.
- Verigheta. - Încercam să iau nişte punch şi...
- Verigheta ta? - A căzut.
A căzut în bol. Verigheta mea e acolo.
- Ai încercat cu polonicul? - Nimic.
- Şi nu poţi goli... - Nu.
Nu, e prea mare.
Mda. Un singur lucru e de făcut. Acoperă-mă.
- Ce? - Foloseşte rochia. Intru.
Nu poţi să... Oh, ba da, se pare că poţi.
Bună.
Se zice că albul este culoarea celor neprihănite.
Dacă-I ştiu eu pe Hector, singurul lucru neprihănit de pe-aici e uleiul de măsline.
Bancurile vechi sunt cele mai bune, nu-i aşa?
Eu sunt Rob. Hector lucrează sub mine, dar nu în sensul biblic al cuvântului.
Eşti întocmai cum te-a descris.
Acum am nevoie de alcool. Am cunoscut o mânză focoasă...
şi vreau să-mi uşurez treaba, ca să zic aşa.
- Bună. - Bună.
- Ea e Luce. E florăreasă. - Mă cheamă Rob.
- Dar poţi să-mi spui oricum vrei. - Sunt sigură că aşa voi şi face.
Mac, fă-mi o favoare şi bagă ceva lent şi melodios, bine?
Hei, H, H. De ce nu te duci să stai cu prietenii tăi. Cu toţii îţi simt lipsa.
Bine.
Cred că e rândul nostru pentru acest dans.
Ne potrivim de minune, împreună, nu-i aşa?
Da.
Lasă-mă să vin puţin mai... Asta e...
- Eşti bine? - Da. E puţin cam strâns, Coop.
Mi-am pierdut virginitatea pe cântecul ăsta.
Îmi place să dansez cu tine.
Bună, toată lumea.
E chestia... E chestia asta... E pornită chestia asta?
Cooper, aici erai.
La-I pe idiotul ăla de la microfon şi ţine tu un discurs ca lumea.
Pe cât de nedeprins aş fi...
- Ce faci? - ... cu vorbitul în public
În orice caz, ei doi sunt îndrăgostiţi
şi mie asta mi se pare plictisitor.
Au fost îndrăgostiţi unul de celălalt de ani şi ani de zile.
Ani ce au adus cu ei consumarea unor uriaşe cantităţi de droguri
şi partide de sex fără nici un sens, pe care straşnic le-am mai savurat... eu.
Fiindcă ei au stat în casă, ca de obicei.
S-au comportat atâţia ani precum doi soţi
încât e o adevărată uşurare faptul că s-au căsătorit în sfârşit.
Aşa că, înainte să-mi îndeplinesc datoria de cavaler
de onoare şi să i-o pun unei domnişoare de onoare...
Ştii tu care eşti...
Aş vrea să închin un pahar în cinstea lui Rachel şi Hector.
Să îmbătrânească împreună, împărţind aceeaşi pernă.
Rachel şi Hector.
Şi acum, un lucru de mare însemnătate.
Mulţi au spus că motivul pentru care a
aşteptat atâta timp până să se însoare a fost
teama sa de a ţine acest discurs, dar acum îl va ţine.
Nu e foarte sigur că poate, dar eu ştiu că e în stare.
Aplauze repetate, vă rog, pentru Hecky!
Ştiu ce te-ar putea ajuta, Hector. Imaginează-ţi
că toţi cei din sală sunt dezbrăcaţi.
Bună, tuturor, eu sunt Heck.
Bine aţi venit la nunta mea.
Mă bucur că sunteţi toţi aici şi vă uitaţi la mine,
pentru că vreau să vă spun cât de mult o iubesc eu pe Rachel.
Ce persoană uluitoare, minunată şi unic de fantastică e ea.
- Vrei să continui tu? - Nu, nu, cred că te descurci de minune.
În regulă, de data asta sunt eu.
Toată viaţa am aşteptat ziua aceasta.
Şi mă bucur că o pot împărtăşi cu atâţia oameni care îmi sunt dragi
şi cu câţiva pe care nu i-am mai cunoscut până acum.
Dar sunt sigură că şi voi sunteţi grozavi.
Mă simt de parcă îl cunosc pe Heck de o viaţă
întreagă. Şi ştiu că îl voi cunoaşte tot restul vieţii.
El e cel mai bun prieten al meu.
Se spune că basmele au finaluri fericite, cu toate că drumul e plin de peripeţii.
Dar Heck şi cu mine am fost tovarăşi, apoi iubiţi.
Şi drumul a fost întotdeauna neted.
Poate că e un basm mai bun.
Toastaţi fiecare ce doriţi,
dar dacă ne-aţi ura cu toţii noroc, Heck şi cu mine v-am fi recunoscători.
Sunteţi gata?
Unu, doi, trei.
Noroc!
- Bună. - Salut.
Trebuie să mă ajuţi. Am nevoie de o floare. Doar una. Una bună. Cea mai bună.
- Bine. - Asta e ultima mea şansă.
- Va fi floarea de ultima şansă. - Ultima ta şansă?
Am făcut-o de oaie rău de tot.
Doar floarea potrivită mă mai poate salva acum. Un trandafir ar merge?
- Un trandafir roşu. Ce semnificaţie are? - Dragoste.
- Dragoste, e bine. - Şi fidelitate.
- Atunci, nu un trandafir roşu. - Nu.
Nici un fel de trandafir, e prea evident.
Dacă asta e cu adevărat ultima ta şansă, atunci trebuie să găsim ceva spectaculos.
- Vin într-o clipă! - E în regulă.
- Bună. - Bună.
- Ce mai faci? - Bine.
Grozav. Am vrut să...
Să vedem ce e şi pe-aici.
- Am venit să-ţi mulţumesc. - Pentru puţin.
Îmi pare rău, dar tocmai mă ocupam cu...
Oh, Doamne, bineînţeles. Te rog, termină-ţi treaba.
Care sunt florile tale favorite?
Nu ştiu. Cred că-mi plac crinii.
Nu-s buni.
- De asta ce zici? Pasărea paradisului. - Continuă.
Numele adevărat este Strelitzia, numită astfel după Charlotte de Strelitz.
S-a măritat cu regele George al 3lea, a avut 15 copii.
N-au petrecut mai mult de o oră departe unul de altul.
- Ok, poţi să te opreşti. - El chiar a...
- Vrei să vii la cină? - Poftim?
Să iei cina cu noi, cu Heck şi cu mine.
- Adică, nu trebuie să... - Mi-ar face plăcere.
- Serios? Vinerea asta? - Da, vineri. De ce nu?
Grozav! Să-ţi scriu adresa...
Perfect!
Asta e! Floarea mea de ultimă şansă.
- Urează-mi noroc. - Noroc!
Următorul obiect, lotul 48, ceas din scoarţă de stejar american, model 1930.
Preţ de pornire, 48 de lire. 48 de lire.
50 de lire.
Mulţumesc. Doamna a licitat 50 de lire. Doamna a oferit 50 de lire.
În regulă, iubito, acum trebuie să arunci priviri fioroase, uită-te fioros.
Aş face-o eu, numai că tu eşti mult mai înfricoşătoare.
Nu, nu sunt.
- Şi la cine ar trebui să mă uit urât? - La oricine îşi doreşte canapeaua aia.
- Nu o vor putea avea, e a mea. - A noastră.
Dar numai dacă rămâne sub limita de 200 de lire.
Nu prea văd de ce avem nevoie de o limită.
Îmi plac limitele, fără ele tu îţi pierzi controlul.
Poţi să fii sigur că o să-mi pierd controlul. Canapeaua aia e a mea!
A noastră.
Dacă e sub limita noastră de preţ.
75 de lire, 75 de lire.
Am invitat pe cineva la cină vineri. Pe florăreasa aceea, Luce.
- Lucy, mă rog. - Grozav. Gătesc eu.
Te rog să nu o faci.
- Trecem mai departe. Lotul 49. - În regulă, iubito, ăştia suntem noi.
Canapeaua foarte atractivă din piele de acolo.
Tapiserie din piele maro, decorată cu ţinte de alamă
într-o stare relativ bună, la doar 90 de lire.
Te-am întrebat fiindcă... Uite ce vreau să fac.
- Oh, nu! - M-am gândit să-I invităm şi pe Coop.
Grozavă idee. Excelentă! Dar ar fi şi mai bine dacă n-am face asta.
90 de lire. Oferă cineva 90?
- Nu ne băgăm încă. Intrăm mai târziu. Îi luăm prin surprindere.
Cred că s-ar potrivi de minune. Nu crezi că s-ar potrivi?
100 de lire. 100. 110, mulţumesc.
Uită-te urât, iubito. Uită-te urât! Cine?
Luce şi Coop. Cred că s-ar potrivi.
120 de lire. 130, mulţumesc.
Mi-a spus că la nuntă era pe punctul să o
convingă să iasă cu el, chiar înainte ca ea să plece.
Vezi? E clar.
- 150 de lire, acolo în spate. - În regulă.
E amuzant.
Am trecut pe-acolo ca să-i mulţumesc pentru
treaba bună pe care a făcut-o la nunta noastră.
Nu încă.
Ştii cum e când cunoşti pe cineva dar
simţi imediat că-ţi va fi prieten bun?
- 170 de lire, 180. - Aproape am ajuns.
Cine ştie de ce? Viaţa anterioară, fizionomia.
- 190. - 200.
Dar, oricare ar fi motivul, se produce un declic.
Acum i-acum.
210 lire? 210?
- 210. - La naiba.
Nu ştiu exact ce vreau să spun. Dar mă înţelegi?
S-a oferit 210, rămânem la 210?
Lubit-o, am pierdut-o. Canapeaua.
- Ce? - A depăşit limita.
400 de lire!
400?
- Ce faci? - Locuiesc aici. Tu ce faci?
Am venit să fac curat.
Ar trebui să fii îmbrăcată deja, mamă.
Păi, sunt. Am de gând să petrec o seară liniştită.
E 5:00. Ai spus că vei ieşi în oraş mai târziu.
Nu, tu ai spus că voi ieşi mai târziu.
- Ai terminat deja la florărie? - Sunt ocupată astă-seară.
Cu ce, o întâlnire? Are fiica mea o întâlnire?
Nu. Dar tu ai putea avea una.
"Seri dansante, şedinţe de lectură, cluburi de bridge."
Tentative patetice ale unora pe care-i caută moartea pe-acasă.
Încearcă să cunoască pe cineva înainte să dea colţul.
Cu toţii caută dragostea.
Ei bine, n-o vor găsi şi cu siguranţă nu vor avea parte de sex.
Bărbaţii ăia sunt aşa de bătrâni încât ar fi
ca şi cum ai juca snooker folosind o funie.
Ştii, oamenii ăia sunt tare trişti.
Tu eşti tristă.
Nu, eu sunt deprimată. E o diferenţă.
Mi-aş dori să-ţi faci o viaţă socială.
Mi-aş dori foarte mult asta.
Da, ştiu.
Toby, crede-mă când îţi spun, asta e cifră.
Oh, haide, Toby, nu fi aşa. Suntem prieteni? Nu-i aşa că suntem prieteni?
Ei bine, mie îmi place de tine. Uite, ai crede dacă ţi-ar spune Heck?
Da? Mulţumesc mult!
Salut, Toby.
Da, ştiu. E neobişnuit, dar crede-I, bine?
Ok. Vorbim mai încolo.
S-a rezolvat.
Vezi, cu adevărul mergi întotdeauna la sigur.
Da, însă noi minţeam.
Îmi pare rău că am întârziat, frumoaso!
- Arăţi spectaculos. - Cum a fost la serviciu?
Ca dracu. Îmi dau demisia.
Întotdeauna spui asta.
O să vezi. Într-o zi o s-o fac.
Le voi spune că nu-mi place de ei şi de banii lor. Deşi îmi plac banii lor.
Mă rog. Mă gândesc eu la ceva şi plec de-acolo.
Te voi aştepta cu şampania.
Cât îmi doresc să fi fost numai noi doi astă-seară.
O să-i placă de ea, nu?
Coop? Îi va plăcea de Luce, nu?
Dacă are puls, atunci mai mult ca sigur că da.
Nu, adică vreau să zic... Ţie îţi place. Ţi-ar plăcea de ea?
Păi, nu-i chiar stilul meu, dragă, dar da, aşa cred.
- Ce crezi? - De ce? Nu m-am prea...
O, nu, nu. Cămaşa?
Oh,
- E superbă. Eşti superb. - Da?
Vrei să facem prostii?
Salvată de clopoţel. Dar mai târziu ai încurcat-o!
- Bună. - Bună.
- Haide înăuntru. Arăţi grozav. - Multumesc.
Ghici ce v-am adus?
Oh, binecuvântată să fii. Rachel îşi va ieşi din minţi.
- Lubito! - Aici sunt.
- Salut. - Bună.
- Hai să ne vezi noua noastră canapea. - Noua şi scumpa noastră canapea.
- Nu poţi pune preţ pe confort. - Vezi? O femeie pe gustul meu.
Auzi, crezi în reîncarnare?
Lui Rachel i se păruse că va-ţi cunoscut mai demult.
- Nu e chiar ceea ce am spus... - Cred că mi-aş fi amintit.
Ei bine, să agăţăm noi florile astea în cuier şi să băgăm haina într-o vază cu apă.
Mă ocup eu.
- Mersi. - Mulţumesc, dragă.
Ei bine, cartea pe care vroiam să o scriu e
un ghid al locurilor cele mai faine de pe glob la momentul respectiv.
Dacă e februarie, e Carnavalul din Rio.
Lar dacă e, ştiu eu, mai, atunci sunt coridele la Pamplona.
Aşa că, dacă vrei
să petreci în vacanţă, atunci, ştii, deschizi cartea
şi eu îţi voi spune unde să te duci.
Fiindcă ai fost deja pe-acolo.
Mda, asta aveam de gând, dar, ştii cum e...
Rachel, viaţa, slujba... Rachel.
Întro bună zi.
Da. Da, poate.
Şi tu? Eşti căsătorită?
Ai fost vreodată căsătorită? Ai de gând?
Nu. Nu. Poate, acum că s-a schimbat legislaţia.
- Ce vrei să spui? - Păi, sunt gay.
Drăguţ. Bravo ţie!
- Ăsta probabil e Cooper. - Vine Cooper.
Mda.
Heck?
- Mâncarea asta e absolut revoltătoare. - Aşa crezi?
Este, dragule. E atroce de-a dreptul.
În orice caz, mai important, au trecut deja trei săptămâni.
Spuneţi-ne. Cu cât e mai bun sexul după căsătorie?
- Te rog. - Fiindcă, eu când am făcut sex cu femei
după ce s-au căsătorit, toate au spus că a fost fantastic.
- Rach? - Căsătoreşte-te şi află singur.
Fii serioasă. Cooper n-ar putea săvârşi un asemenea act de devotament.
Aici e vorba de doi-trei ani din viata lui.
Ei bine, nu sunt genul de persoană statornică.
Chiar nu crezi că jumătatea ta e pe undeva pe-acolo?
- Sau, mai ştii, aici în cameră? - De fapt, Rach...
Ce? Sunt nişte femei superbe prezente.
Da, aşa e, iar eu încerc să mă culc cu cât mai multe dintre ele.
Şi nu dai niciodată greş, nu-i aşa?
Ştii, le vorbesc păsărilor şi albinelor despre mine.
Totul se va schimba în momentul în care o vei cunoaşte pe femeia potrivită.
Şi cum fac să-mi dau seama de ăsta când se întâmplă?
Nu ştii, nu imediat. Te simţi doar...
cald şi comfortabil
aşa că îi dai o şansă şi, până să-ţi dai seama, spui
"Da, asta e. Trebuie că e dragoste."
- Da, sunt de acord cu ea. - Şi eu sunt de acord cu ea. Dă-mi aia.
Eu nu sunt de acord.
Eu cred că ştii imediat. Ştii de îndată ce ochii...
Apoi, tot ceea ce se întâmplă de atunci încolo doar confirmă
faptul că ai avut dreptate în acel prim moment.
Când ai realizat că erai incomplet şi acum eşti întreg.
- De fapt, sunt de acord cu ea. - Şi eu tot cu ea sunt de acord.
E hotărât. Aşa că, cine vrea budincă?
- Da. - Nu.
- Nu? - Nu.
Dacă crezi asta, înseamnă că toţi cei care nu au parte de
toate lucrurile astea se mulţumesc cu mai puţin.
- Nu asta vreau să spun. - Ba cam asta spuneai.
Cred că ea a spus-o ceva mai frumos.
Arăţi obosit, şefule. Ai avut o zi bună la serviciu?
- Ca dracu. Îmi dau demisia. - Ai văzut-o pe florăreasă?
A ţinut micul ei discurs special pentru mine.
Mai târziu în seara asta vom face dragoste ca doi nebuni.
- Oh, chiar aşa de bine vă merge? - Merge foarte bine.
E lesbiană.
Serios? Fain.
Nu crezi că asta îţi cam strică planurile de seducţie?
Oricine poate schimba taberele.
Adică, nu chiar oricine. Eu n-aş face-o... Fiindcă, ştii tu... Dar oricine, adică...
Ce faci?
- E superb. - Plouă!
Heck nu urcă niciodată până aici.
Se spune că e frică inconştientă de faptul că se va arunca în gol.
Dar el se panichează şi când vin eu prea aproape de margine.
Îmi cer scuze pentru cină.
Am avut parte şi de mâncare mai rea.
- Am cam exagerat. - N-ai exagerat.
Ai sărit calul de-a dreptul.
- Eşti udă! - Sunt bine.
- Şi ţi-e frig. - Sunt bine.
- Poţi s-o iei tu. Serios, poţi s-o iei. - Mi-e bine.
- E în regulă. Păi... - Vezi, acum ţi-e ţie frig.
Ce puneţi voi la cale pe-aici?
Nimic.
Ei bine, Coop vrea să jucăm poker pe dezbrăcate sau să-I dezbrăcăm pe el
iar eu vreau să se ducă acasă.
- Noapte bună. - La revedere.
- Aşijderea. - Mersi pentru cină.
La revedere.
Salutare, Coop.
- Fă stânga la următoarea intersecţie. - Da, asta ar fi o opţiune.
Dar, ce-ai zice dacă, în schimb, am merge direct la mine acasă?
Coop, fă la stânga.
Eşti în regulă, Luce?
De ce, fiindcă nu vreau să mi-o pun cu tine?
Poţi să nu ţi-o pui cu mine, numai nu mai sta în maşină afişând faţa asta plictisită.
Îmi pare rău.
Serios.
Te frământă ceva, asta e evident.
Ştii ce-ar trebui să faci? Ar trebui să-ţi descarci ce ai pe suflet.
Fiindcă, sub aspectul meu de dur
bate o inimă sensibilă.
- Nu-i adevărat. - Într-adevăr, dar spune-mi oricum.
Pun pariu că e ceva legat de vreo fată, nu? Adică, trebuie că asta e.
E o scenă fierbinte şi excitantă. Eşti tu, împreună cu altă "vegetariană".
Haide. Povesteşte-i unchiului Cooper totul. Nu neglija nici un amănunt.
Ai cunoscut vreodată pe cineva şi să...
- Dar avea deja pe altcineva? - Da, sigur.
Cele bune sunt întotdeauna luate.
- Şi, ce faci de obicei în situaţia asta? - Ce fac?
Le-o pun.
Partenerul lor e problema lor, nu a mea.
Mda, nu cred că te bagi peste alte cupluri.
Nu stârneşti niciodată o asemenea durere.
Pur şi simplu accepţi faptul că nu se poate întâmpla
şi treci mai departe. Te cuplezi cu cineva disponibil.
Aşadar, la mine sau la tine? Haide, să... Sunt aşa de bun la pat!
Promite-mi că s-a terminat cu toată chestia asta cu peţitul, ok?
Seara trecută a fost un succes răsunător. Au plecat împreună.
Acel sunet îndepărtat pe care îl auzi sunt clopotele de nuntă.
Cum, nu te-ai prins?
- Ce nasol... - Ce? De ce nu ma-m prins?
Ei bine, ceea ce nu ştii tu despre Luce este faptul că ea... e chiar aici.
- Salut! - Salut! Bună!
Bună.
Ce chestie ciudată, tocmai acum vorbeam de tine.
Sper că numai de bine.
Oh, scuze. Heck, ea e Edie. - Edie.
- Heck. - Şi Rachel.
- Rachel. - Edie.
- Luce? - Bine.
- Aşadar, cumpărături sâmbăta? - Sunt cele mai bune.
Grozav.
Distracţie plăcută. Şi mersi pentru cină. Ar trebui să...
- Categoric. - Aşa vom face.
Okay. Ei bine, spor la cumpărături. - Şi voi.
Leşi diseară în oraş? Pentru că mă gândeam...
Stai puţin, pisicuţo. Ce-a fost cu toată chestia aia?
Asta încercam să-ţi spun. Luce e gay.
- E gay. - Mai ceva că un jucător de tenis.
Crezi că aia era prietena ei?
Nu numai că e heterosexuală, e însuşi arhetipul heterosexualităţii.
Hei, ce mai faceţi?
Tocmai vorbeam noi de voi, de data asta.
- Lubitule, vom pierde începutul meciului. - Mai sunt câteva ore până atunci.
Sport, echipă de fotbal...
- Ce drăguţ! Nu-i aşa că e drăguţ? - Bun. Sper să câştigaţi.
- Edie, eşti gay? - Dumnezeule.
Dacă sunt gay (vesel)? Sunt fericită de-a dreptul.
- Şi voi două... - Nu. Nu suntem...
Am tot încercat, dar iubeşte pe alta.
Aşa că... vă sun eu.
- Aşa să faci, deoarece ar trebui să... - Categoric.
- Aşa vom face. - Noi mergem încolo.
- Da. Încă o dată, la revedere. - Salut.
Aşadar, am aflat că nu sunt un cuplu.
Da şi încă într-un mod plin de tact. Hai să plătim.
Bună.
- Ne urmăriţi cumva? - Şi de ce am face aşa ceva, mă rog?
- Noi vom fi la casa asta. - Vă vom face cu mâna.
- Noi vă vom răspunde. - Şi chiar asta faceţi.
- Da. - Ei bine, trebuie să...
Categoric.
Ştii cumva dacă are şi secţiunea de călătorii, iubito?
Îmi place gemul ăsta.
E un gem foarte bun.
Ar trebui să fac şi eu gem.
- Pot să fac, să ştii! - Ştiu că poţi.
- Nu crezi că pot. - Nici o şansă.
Oricum, ieri vorbeam cu Rob.
- Omul ăla e un cur. - Chiar e un cur.
Dar are o prietenă atât de drăguţă.
Numai Dumnezeu ştie ce iubeşte la el, însă cert e că îl iubeşte.
Lar el o înşeală ca un nebun.
- Hai înapoi în pat. - M-am sculat deja.
Ea ştie?
Păi, eu îi tot spun "dacă vrei să o părăseşti, spune-i".
- Chiar te-ai sculat? - Da.
Poate că nu vrea să plece.
Poate că nu ştie ce vrea.
În orice caz, ar trebui să se hotărască înainte ca cineva să aibă de suferit.
De ce te uiţi aşa la mine?
Fiindcă eşti o persoană bună.
Aşteaptă tu numai până mă apuc să fac gem, atunci o să te dau pe spate.
Ce-ati zice de ceva mai multă culoare? Am nişte liliac foarte frumos.
De ce nu?
Sunt pentru prietenul meu.
- Îi voi spune că vom avea un copil. - E grozav!
Aşa cred şi eu. Şi el va fi de aceeaşi părere. Categoric va fi.
E puţin cam maniac în ceea ce priveşte controlul.
Mă mir că nu poartă el diafragma.
El...
Mă va urî.
ÎI iubesc atât de mult.
Mda, nu mă mir. Sună minunat.
N-am...
- Nu ştiu ce să mă fac. - Ar trebui...
Dacă mă laşi puţin să...
Da, facem şi livrări.
Acum? Nu, nu e nici o problemă.
Bună.
Mi s-a spus să livrez astea la masa 7.
Bineînteles. E chiar acolo.
- Drăguţ, nu? - Foarte drăguţ.
Să mă fuţi dacă mă-nşel, dar cred că vrei să mă săruţi.
Coop, noi doi...
Nu se va întâmpla niciodată.
Nu?
Îţi voi fi prietenă.
E bine şi-atât.
Deocamdată.
Serios. E prezentarea fiicei mele.
Ar fi trebui să mă fi lăsat să imprim nişte tricouri.
Nu e chiar aşa mare scofală.
Probabil că e mai bine aşa. Tatăl tău n-are corpul potrivit pentru aşa ceva.
Bineînţeles, vorbesc din amintiri când spun asta.
- Bună. - Lucy, dragă, ce faci aici?
Am ajutat-o pe H cu...
- M-a invitat, aşa că... - Henrietta se pregăteşte să înceapă.
Acesta este spaţiul. Spaţiul e la mulţi ani alumină depărtare.
Anii lumină nu sunt măsuraţi în zile sau luni, ci în kilometri.
E un motiv întemeiat pentru asta, dar eu nu-I pot înţelege încă.
Porţiunea asta e Calea Lactee.
E alcătuită din multe stele şi multe femo...
Feno... Fenomene celeste.
Una dintre cele mai bune constelaţii este Ursa Mare,
al cărei nume latinesc înseamnă Urs Mare.
Se numeşte aşa pentru că odată, în vremuri îndepărtate,
care nu s-au petrecut niciodată,
un zeu neastâmpărat numit Zeus vroia să se culce cu o femeie cu care nu era căsătorit.
Soţia lui era aproape să-I prindă, ar fi fost foarte supărată,
aşa că Zeus şi-a transformat prietena într-un urs.
Dar dl. Zeus...
Şi asta e tot ce trebuie să ştiţi despre spaţiu.
- Aşa de bine. - Foarte bine.
Tu trebuie să pleci, nu?
Dar nu trebuie. Sunt bine.
Luce, eu...
Cred că ar trebui să discutăm despre ceva ce...
- E doar că, nu ştiu... Când sunt cu... - Da, chiar trebuie să plec.
Tocmai mi-am amintit că am de făcut o livrare.
O, da, desigur.
Du-te.
Da.
Ascultă aici.
"În discursul ei de mulţumire, distinsa cercetătoare
a ţinut să-i multumească soţului ei, Dr. Chris Davis". Scris greşit.
"Mâine, cei doi sărbătoresc cea de-a 42a aniversare a căsătoriei
după ce au fugit împreună şi sa-u căsătorit în chiar ziua în care s-au cunoscut."
"Întrebată cum de au ştiut dacă avea să fie alegerea cea bună
doamna prof. Harrison... Profesor...
a răspuns într-un mod pur ştiinţific
"Nu ştii. Nu poţi şti niciodată sigur. Dar rişti, în ciuda acestui lucru.
Certitudinea e pentru oamenii care nu iubesc suficient de mult."
- Voi credeţi în dragostea la prima vedere? - Păi, aşa măcar nu iroseşti timpul.
Nu, serios, că ai putea cunoaşte pe cineva, sau doar...
să vezi persoana respectivă din celălalt capăt al încăperii
şi cu acea singură privire să te uiţi în ochii lor şi să le citeşti în suflet.
Credeţi că asta se poate întâmpla?
- Nu. - Categoric nu.
Nu, nici eu nu cred.
Astea trebuie aduse înapoi până joi.
Dacă e închis, băgaţi-le prin fanta aceea.
- Mulţumesc mult. - Mersi.
Bună. Acestea, vă rog.
Şi asta.
E doar... E pentru cercetare.
Spune-i cum vrei, dragă.
- De fapt, e închiriată. - Nu-i nimic, atunci.
- Nu contează. - Ar fi trebuit să fie returnată deja.
- Îi sun să le zic să o aducă. - O, nu, serios...
Scumpo, crede-mă, asta chiar nu trebuie ratată.
Alo, Cas? Da, e Terry, de la videotecă.
Mi se părea mie că tu eşti.
- Mamă. - Treceam pe aici
cu pozele de la nuntă.
Deşi, dă-mi voie să spun, fotograful ăla ar trebui dat afară.
M-a făcut să arăt precum un tâlhar. Un tâlhar liliachiu.
- Ceva bun? - Nu, nu.
E aici o doamnă care are nevoie de copia ta
din "Georgie's Bush" [Tufişul lui Georgie].
- Georgie's Bush? - E material pentru o cercetare.
E pentru Heck.
E foarte interesat de politica americană.
Vine să o aducă.
Mi se pare foarte sexi.
Nu I-ai da jos din pat pentru că a mâncat biscuiţi, nu-i aşa?
- Oh Georgie! Oh! - Spune-mi "Dnă Preşedinte".
Scumpo, eşti acasă?
Ai câştigat un milion de lire.
Excelent.
- Deci eşti acasă. - Bună.
Dumnezeule, ce mă bucur să te văd.
Am avut o dimineată... A trebuit pur şi simplu să scap de-acolo.
- Să ard ceva pentru prânz? - Te rog.
Hei, ai luat casete video.
- Da. N-are rost să te uiţi, sunt doar... - Ăsta e grozav.
Ăsta e jalnic, dar, mă rog...
Şi uite unul pe care nu I-am mai văzut.
Care e?
Mi-au dat altceva. Acea... O, Dumnezeule! Acea...
Femeia de la videotecă...
- O s-o duc înapoi. - Da, du-o înapoi. E excelent aşa, da.
Adică, e pornografie, nu? E degradant.
- E ofensator. - Doamne, da.
Da. Dar hai să-I vedem oricum.
Haide, Rach, lucrurile au cam
stagnat la capitolul ăsta în ultima perioadă.
- Ştiu că e vina mea şi... Da. - Nu, e vina mea. Eu...
Dar nu vreau să văd asta.
- De ce? - Nu mă excită.
Vorbeşti în numele tău.
Lubesc mirosul de hot dog seara.
Miroase a...
- Hot dog. - Da.
Chestia e, Ned, că vroiam să te întreb ceva.
- Doi, vă rog. - Mă întrebam dacă şi pentru voi a fost
puţin ciudat imediat după ce v-aţi căsătorit.
Dacă interacţiunea dintre voi a
devenit ceva mai
rigidă... - Vrei şi ceapă?
Nu, mulţumesc.
- Fiindcă ceea ce observ eu... - Muştar? Ketchup?
- Îţi recomand să-ţi pui din ambele. - Nu, eu încerc să vorbesc cu tine aici.
- Serios? Despre ce? - Ei bine, e... sunt... ei bine...
Lucrurile sunt destul de dificile cu Rachel în momentul de faţă.
Dumnezeule, să nu discuţi niciodată
despre ea cu mine. Niciodată să nu faci asta.
- Poftim? - Vezi tu, asta e problema noastră.
Noi doi ne putem înţelegem de minune,
vorbim de sport şi vreme până răguşim.
- Da, da. - Dar să nu aduci vorba de Rachel.
Fiindcă, de îndată ce o faci, singurul gând coerent
care-mi trece prin minte este
"Câinele ăsta şi-o bagă în fiica mea!"
Rach.
Dragă, nu ştiu ce să mă mai fac cu tatăl tău.
N-a fost niciodată cel mai înfocat dintre amanţi,
dar, mai nou şi vântul e mai "tare" ca el.
Salutare, fetelor.
- Slavă domnului că eşti aici. - Habar n-ai.
Bun, sunteţi amândoi aici.
Ziceţi, cum stau lucrurile cu nepoţii mei?
Poţi, te rog, să mă duci cât mai departe de ea?
Băteam şi eu un apropo, dragă.
Vreau să-i am cât mai sunt încă suficient de tânără ca să-i pot lua în braţe.
Ştii, ce aş face eu cu părinţii tăi e să-mi aduc aminte că,
dacă n-ar fi fost ei, eu nu te-aş avea pe tine.
Ce e, iubito?
Hai să mergem acasă.
Adu-ţi aminte, nu trebuie să dai impresia că eşti copilul meu, bine?
Fiindcă tinde să-i ţină la distanţă pe bărbaţi.
Dar fii cu ochii în patru şi, dacă vezi pe vreunul
care să ţi se pară că arată bine... - Bună.
Luce!
Ce mai faci?
Ea e prietena mea, Beth. E pe cont propriu.
Acum, că ai găsit nişte prieteni, pot să merg acasă?
Nu.
- Încerc să-i găsesc un bărbat. - Nu e nici unul.
Crede-mă, m-am uitat. Hei, ai grijă.
- Îmi pare rău, doamnă. - Nu-mi spune "doamnă".
Bună.
Ce faci?
Grozav.
Ai prieten, ai prieten.
Nu, nu am. Nu încă.
Dar abia aştept să-ţi găseşti şi tu un prieten.
Probabil că vei avea foarte mult de aşteptat.
Ai putea chiar să-ţi găseşti un soţ.
Ai vârsta potrivită. Să-ţi găseşti pe cineva precum Heck.
H, ar trebui să-ţi explic ceva.
Cred că îmi voi petrece restul vieţii alături de cineva,
dar acea persoană va fi o femeie.
Înţeleg.
Serios?
Cea mai bună prietenă a mea e Natalie Curtis.
Mai degrabă mi-aş petrece restul vieţii cu ea, decât cu vreun băiat.
Vezi?
Nu-nseamnă că eşti lesbiană sau ceva.
Haide, să mergem.
- Pun ceainicul la fiert? - Mai degrabă aş bea o bere.
Serios?
- Vroiam să-ţi ofer, dar... - Dar ce?
Rach, eşti cumva însărcinată?
Nu. Nu, nu sunt. Nu.
Mă gândeam doar că asta ar explica purtarea ta recentă.
Mă rog. Nimic.
Dacă nu cumva...
Dacă nu cumva ce?
Vrei să fii însărcinată?
Tu şi mama.
Ascultă, ştiu că am fost de acord să mai aşteptăm.
Dar până când? Suntem deja la casa noastră...
Haide, ce spui?
Trebuie să răspund.
Rob, hei, ce mai faci?
Nu, am timp.
Da, da, da. Sunt în servietă, stai să le scot.
Alo?
Bună, frumoaso.
Era Rob. Îmi pare foarte rău pentru asta dar...
Nu, bineînţeles că ar trebui să te duci în continuare.
Ştii, nici pentru toată cocaina din Columbia n-ai
vrea să ai parte de seara pe care o voi avea eu.
Ştii, sunt prostiile obişnuite, toată lumea se va enerva.
Eu mă voi enerva
şi o să încep să cânt fals cântece country şi şestern, ca de obicei.
Alo?
- Heck, e Luce. - Hei, Luce, ce mai faci?
E Luce. Ce s-a întâmplat?
Nimic. Doar că tocmai mi-a sunat telefonul şi...
Scuză-mă, dar eşti cumva ocupată marţi seara?
Ţi-ar plăcea să mergi undeva cu soţia mea?
Eu am o chestie la serviciu de care nu pot să scap.
Şi ar fi grozav dacă ai putea sta tu cu Rach.
Haide, acceptă. Haide.
- Atunci, bine. Accept. - Excelent, excelent.
Ei bine, te va suna Rach ca să-ti dea toate detaliile.
Ai grijă de tine.
Şi tu.
N-ar fi trebuit să faci asta. Abia o cunosc.
Da, dar ea e
sufletul-tău-pereche-pentru-toată-viaţa şi aşa mai departe. Vă veţi distra de minune.
Bere.
Măcar ştie unde vom merge?
Haide, rupe-I. Dă-i la gioale, fă-I bucăţi!
Acolo! Pe partea stângă!
- Ai vocea prea piţigăiată. - Poftim?
Când strigi.
Dacă vrei să te audă bine când îi înjuri, trebuie să-ţi propagi vocea.
- Învaţă-mă. - În regulă.
Primul lucru, trebuie să-ţi încordezi muşchii abdomenului.
- Nu cred să am aşa ceva. - Ba da, ai.
- Chiar ai. Sunt chiar aici. - Acolo?
- Mai încordat. - Mă încordez.
- Încordează-i bine. - Sunt destul de încordaţi.
Bun, următorul lucru e să-ţi măreşti diafragma.
- Ce anume? - E aici.
În regulă, preseaz-o de mâna mea.
Îmi simţi mâna?
Poate dacă încerci cu ambele mâini.
În regulă.
Şi acum, partea cea mai importantă.
Imaginează-ţi că cerul gurii tale este cupola unei catedrale.
- M-ai băgat în ceaţă. - Haide.
Nu, muşchii, diafragmă, le pot face, dar asta...
E o chestie de spaţialitate.
Adică gura ta e într-atât de mare încât trebuie să o umpli cu sunet.
Din adâncurile fiinţei tale, umpli spaţiul şi apoi dai drumul la exterior.
Adică cum?
Adică aşa.
Nouarule, eşti un labagiu!
- Nu-i rău, nu-i aşa? - Nu.
În regulă, e rândul tău. Unde vrei să mergem?
Nu-mi pasă unde mergem.
Bun. Atunci hotărăsc eu din nou.
În regulă.
Parcă aş avea chef să dansez.
Bingo! Nu-ţi uita ideea.
Ce e? Ştii vreun loc unde am putea merge?
Am o idee.
Să începem dansul.
Disco, disco, disco.
Ok, acum daţi din fund.
Aşa mai merge.
Asta e, aha, aha!
Ştiu ce-mi place şi-mi place ce văd.
Sunteţi cele mai tari!
- În regulă, mai mult. - Spune-mi despre crini.
- Nu vrei să ştii despre crini. - Sunt florile mele favorite.
Întreabă-mă de azalee.
În regulă. Ce-i cu azaleele?
Azaleele semnifică "Să ai parte de securitate financiară".
Vezi?
Drăguţ. Acum spune-mi despre crini.
Crinul semnifică...
Crinul semnifică "Te provoc să mă iubeşti".
Mulţumesc pentru seara asta.
- Eu îţi mulţumesc. - Azi a fost ziua mea.
Nu, chiar azi? Ar fi trebuit să-mi spui.
- A mea vine în curând. - Aproape că suntem gemene.
Eu aici mă duc.
Eu...
În regulă, noapte bună.
Da.
Noapte bună.
Picioarele tale!
- Sunt reci? - Nu, miros.
Da, bineînţeles că sunt reci.
Vino-ncoace.
Ai chef să vii pe la mine mai târziu, sau eşti prea căsătorit?
De fapt, Rach vrea să mă scoată în oraş la cină.
Tocmai m-a sunat să-mi spună că vrea să luăm cina în oraş.
- Ceea ce e drăguţ. - Foarte drăguţ.
Da.
Trage-i clapa. Hai la mine la o pizza.
Serios, vreau să o cunoşti pe fata care o aduce. E italiancă.
Şi cu florăreasa, Luce, ce se mai aude? Parcă aveai planuri mari cu ea.
Alta care nu mă lasă să i-o bag.
E lesbiană.
Lar eu sunt leacul pentru lesbianism.
Nu, tu eşti o persoană foarte superficială.
Da, sunt.
Când va înceta asta?
- Sper că niciodată. - Binecuvântat să fii pentru asta.
Deşi, serios acum, am 29 de ani.
- Ai 31. - Exact asta vreau să spun. Îmbătrânesc.
Şi te văd pe tine.
Văd relaţia pe care o ai cu Rachel.
Văd stabilitatea.
Şi încrederea şi permanenţa.
Şi îmi spun:
"Doamne, cât mă bucur că nu sunt în pielea ta".
De fapt, lucrurile nu sunt chiar 100% stabile în momentul de faţă.
Sunt probleme în paradis?
Nu, nu, nu.
Cum ar putea fi? Abia ne-am căsătorit.
Asta e tot, nu-i aşa?
Millie! Millie, dragă!
Scuze de întârziere.
- Coop? - Nu te mişca.
- Ce e? - E acolo o fată
pe care n-am mai sunat-o înapoi. Stai perfect nemişcat, bine?
Vom scăpa şi de asta.
Ai... ştii tu,
ai trecut vreodată strada?
Depinde.
- Cum adică? - Adică habar n-am la ce te referi.
- Bem ceva diseară, după serviciu? - Lau cina cu Heckî.
Vreau să zic, ţi-ai imaginat vreodată altă femeie,
sau ai avut impresia că ai făcut-o,
dar de fapt n-ai făcut-o? - De ce?
Încerc să găsesc pe cineva pentru Beth şi
m-am gândit să-mi sporesc şansele de reuşită.
Am încercat deja. N-a mers.
Îmi plac bărbaţii.
Adică, urăsc bărbaţii, dar, ştii tu..
Întotdeauna mi-am dorit să o fac şi cu o femeie cândva, înainte să mor.
Dar e ca şi când mi-aş dori
să merg cândva în Norvegia. Înţelegi ce vreau să spun?
Probabil că nu se va întâmpla niciodată.
- Deci Heck te scoate la cină? - De fapt, eu I-am invitat pe el.
Ce perfect.
A fost distractiv.
Nu-i aşa că a fost distractiv?
M-am simtit bine.
- Ştii, Rach, cred... - Hei, ogorul!
Mai ţii minte noaptea aia când m-ai dus în tufişuri?
- Nu te-am dus niciodată în tufişuri. - Scuze, înseamnă că eram cu altcineva.
Dar te-am sprijinit de un copac.
Nu pot să am de-a face cu tufişuri, urzici şi mărăcini.
- Hai s-o facem. - Ce?
- Să mergem. S-o facem acum. - Nu.
Rach, nu.
Rach.
Rach, unde eşti?
Haide, dragă.
Rachel!
Pur şi simplu nu înţeleg de ce trebuie să mai facem chestiile astea.
Avem un apartament, să ştii. E unul bun.
Şi i-am confiscat mamei tale cheia, aşa că nu mai poate să se furişeze înăuntru.
Şi aş putea să jur că femeia aia are un radar sexual.
Avem un pat, să ştii. Cald, primitor,
miroase frumos şi e mult mai bun decât blestematul ăsta de loc.
lisuse Christoase!
- Te-am speriat? - Nu. Sunt urzici peste tot.
- Ce faci? - Îţi dau jos hainele.
De fapt, ăsta e unul dintre marile avantaje ale bărbaţilor.
Poti face toate chestiile astea fără să te dezbraci.
Doar un fermoar. E nevoie doar de un fermoar.
Smuceşti puţin de el şi ai rezolvat problema.
- Ai de gând să vorbeşti tot timpul? - Oare ţi-am spus că avem un pat?
- Ce-a fost asta? - Ce?
Nimic. Nimic.
În regulă, oricine-ar fi după copac,
ieşi până nu te rupem în bătaie.
Da, fir-ar să fie!
Îmi pare nespus de rău.
- Scuze. - Scuze.
Doamne!
- Încercam să nu vă deranjăm. - Nu-i nimic, serios.
Să ne deranjaţi? Nici vorbă. Nu, nu ne-aţi deranjat.
- Noi, noi... Noi doar, ştiţi voi... - Şi noi la fel.
Deci crezi că noi... Nu! Şi mai suntem şi căsătoriţi.
Şi avem un pat.
- Apropo, eu sunt Heck. - Michael.
- Ce mai faci? - Tu ce mai faci?
- Şi eu sunt tot Michael. - Serios?
Eu sunt Rachel.
A fost o plăcere să vă cunoaştem, băieţi.
Probabil că e foarte frumos să fii căsătorit.
Noi abia astă seară ne-am cunoscut.
Da, câteodată şi eu am impresia asta.
- Bună! - Nu, nu te bucuri să mă vezi!
Nu poţi. Nu vreau să te bucuri să mă vezi.
- Ok. - Ok.
Am venit aici pentru că nu ştiu ce se întâmplă.
Nu ştiu.
Mă faci să simt ceva. Ceva ce nu am voie sub nici o formă să simt.
Sunt măritată!
Sunt măritată, pentru numele lui Dumnezeu. Am un soţ, acest
bărbat pe care... Acest tip grozav. El n-a greşit cu nimic.
Mă întrebam dacă m-aţi putea cumva ajuta.
Vreau să plantez o grădină de ierburi.
E un mic spaţiu pe colţ,
- ... spre nord... - Astea şi astea. Din partea casei. Du-te.
Aşa că înţelegi? Trebuie să înţelegi.
Nu pot face asta. Chiar nu pot să fac asta.
Aşa că, orice-ar fi sau a fost, trebuie să înceteze şi trebuie să înceteze chiar acum.
Înţelegi?
S-a terminat.
Au!
- Ce s-a întâmplat? - Mi-au intrat spini în fund.
Îmi pare rău.
E alt client.
E cineva?
Luce?
Luce, eşti în spate?
Nu intra, Heck, eu...
Tocmai făceam inventarul.
Ştii tu, număram...
- Bună. - Bună şi ţie.
Ce doreşti, Heck?
Să cumpăr nişte flori. Ce altceva aş putea dori?
- Flori, bineînţeles. - Nu pentru mine, pentru soţia mea, Rachel.
În ultimul timp a fost puţin...
Nu ştiu.
Dar ştii cum se spune,
nimic nu te înveseleşte mai mult ca o floare la momentul oportun.
Aşa că mă gândeam să iau unul dintre cele mai bune aranjamente florale pe care le ai.
Categoric.
- Ce flori îi plac? - Ştii ce îi place.
Crinii. Îi plac crinii.
- Crini? Păi, asta-i simplu de rezolvat. - Da.
Cum te-ai distrat deunăzi la meciul de fotbal?
A fost interesant.
Şi Rachel cum ţi s-a părut?
În regulă. Adică, n-aş...
În regulă.
Bănuiesc că nu a...
Nu. Păi...
Mă întrebam dacă nu cumva a spus ceva
despre mine, sau...
Am impresia că greşesc undeva, atâta tot.
Adică, asta cred.
Lar dacă ea ţi-a spus cumva
ce fac, sau nu fac, atunci pot să încetez.
Sau să încep, mă rog...
Şi apoi putem...
Ca înainte.
Putem să facem lucrurile să fie ca înainte.
- N-a spus nimic. - Nu.
Şi te-am pus într-o postură jenantă.
Şi m-am făcut şi eu de râs, ceea ce un lucru obişnuit, foarte obişnuit.
- Astea sunt frumoase. Cât îţi datorez? - Nu, sunt din partea casei.
Mersi.
Ar trebui să o întrebi pe ea, să ştii. Nu pe mine.
Mersi de ajutor, dar...
Nu pot să o întreb pe Rachel dacă e ceva în neregulă.
Adică, e prea înfricoşător.
De ce?
Dacă chiar e ceva în neregulă?
Mersi.
Rachel!
- Rachel, aşteaptă! - Luce, te rog.
- Vorbeşte-mi. - Ce-ai vrea să-ţi spun?
L-am auzit. Lisuse, stăteam acolo şi I-am auzit
şi el se învinovăţeşte singur.
Poţi pune capăt chestiei ăsteia.
- Cum? - Spune-mi să plec.
Spune-mi că asta îţi doreşti şi voi pleca
şi nu mă vei mai vedea vreodată.
Tu asta vrei?
Eu te vreau pe tine.
Luce.
Ştiu.
Nu pot.
Ştiu.
O să fim bine.
Să nu mă uiţi.
Numai de tine îmi voi aminti.
Haide, Jeff, tu mă ajuţi pe mine şi eu te pup şi-n fund.
Poţi să mai spui o dată?
În regulă, 41 fix.
În ordine, stai să bag asta în calculator şi să vedem ce cifre avem.
Nu poate merge mai sus de-atât. Adică, nu are mai mult. Nu poate.
Mda, Jeff, nu e bună suma.
Nu e suficient. De fapt, cifra pe care mi-o arată computerul...
Da, dar cifra pe care mi-o arată computerul e de 41,5.
41,5. Dacă e mai jos de-atât nu facem nimic.
E mult prea mult. E mult prea mult.
Hai să facem chestia asta, Jeff. Ne croim încet drum în sus. Dă-mi 41,1. Dă-mi atât.
Nu te costă mai nimic şi ştii ce?
Dacă tot suntem la 0,1, hai să ne distrăm puţin. Hai să dublăm asta.
Da. Da, aşa mai merge.
Îîn regulă, continuă aşa.
Continuă aşa. Dă-mi trei. Trei e numai bun. Dă-mi atât deocamdată şi...
Îmi dai? Păi atunci mai urcă cu una. Mergi cu patru.
Chiar, dar chiar nu vreau s-o fac.
Da, da. Jeff, ştii ce, cu mine nu vorbeşti aşa.
Ştii, îţi ofer o şansă aici. Aşadar, vrei să fii dulău mare şi tare
sau vrei să te joci în continuare pe verandă cu ceilalţi căţeluşi?
Da. Da, da, te înţeleg. În regulă, ultima, prietene.
Sărim peste prăpastie. Te ţin de mână, îţi palmez ouăle.
Sunt acolo cu tine şi sunt acolo pentru tine. Trebuie să te întrebi, Jerry,
dacă ai încredere în mine. Ai încredere în mine?
Felicitări. Putem face afaceri.
Băiatul meu, pentru asta vei primi un bonus la fel de mare ca scula mea!
Poţi să-ţi bagi bonusul în fund.
Aş vrea să pot. La zi, unde mergem să bem ceva?
Să te fut, Rob.
Hecky, care e problema?
Păi... Mă îngreţoşează, să ştii. Minţi. Minti într-una.
Ei bine şi tu faci la fel.
Nu şi de-acum încolo.
Hecky. Hecky. Hecky, întoarce-te.
- Bună. - Salut.
Caut o plantă de despărţire.
- Ce anume? - O plantă de despărţire.
Explică-te.
Ei bine, nu-mi place prietena mea. Vreau să mă despart de ea
prin intermediul plantelor.
În cazul ăsta, ar trebui să fie un buchet
de despărţire şi ar trebui să fie hydrangea.
Semnificaţia lor e "S-a terminat, dar păstrează
în continuare o părere bună despre mine".
Perfect. Lau unul.
- Un buchet? - Un fir de hyera-ceva.
Dar asta nu-i foarte mult.
Păi nu-mi prea pasă ce mai crede despre mine.
Ştii ce? Cară-te!
- Poftim? - Afară! Leşi afară din magazinul meu!
Mai bine că scapă de tine.
Mamă?
Les imediat.
Nu te grăbi.
Fir-aş a naibii să fiu, ce e cu tine?
Suflă-ţi nasul şi apoi povesteşte-mi.
Am cunoscut o fată.
E cu altcineva.
Şi ea te iubeşte?
Nu ştiu.
Nu.
Da.
Dar nu contează.
Asta e tot ce contează.
E cu altcineva. Nu poate...
Când tata te-a părăsit, ţi-a frânt inima.
Se vindecă.
Uită-te la tine, arăţi fantastic.
Sunt eu mai bătrână ca Dumnezeu, dar pot totuşi să mă străduiesc.
O întâlnire? Mama mea are întâlnire?
Les să mănânc cu un bărbat, da.
Şi cum te simţi?
Ştii cum e când ţii o ceaşcă cu cafea fierbinte
şi-ţi vine să strănuţi?
Aşa mă simt.
Vino-ncoace!
Ce bine.
Rahat. Heck, unde ai...
Nu dă greş niciodată.
Patru litri de apă înainte de culcare şi scapi de mahmureală a doua zi.
Eşti bine, superba mea iubită?
- Vreau să-ţi vorbesc. - Şi eu ţie.
Încă trei dintr-astea şi-ţi stau la dispoziţie.
Voi aştepta.
Ascult.
Spune.
Vroiam să-ţi vorbesc pentru că...
Vroiam să vorbesc cu tine pentru că s-a întâmplat un lucru.
N-am căutat să se întâmple, pur şi simplu...
Pur şi simplu s-a întâmplat şi,
deşi s-a terminat,
ai dreptul să ştii.
Mi-am ieşit din minţi, Heck.
Mi-am ieşit din minţi pentru cineva, Heck şi nu erai tu.
Îmi pare rău.
Îmi pare atât de rău,
te rog să mă crezi.
Heck?
Nu, nu, nu. Nu dormi. Trezeşte-te, Heck!
Nu pot să spun asta mai mult de o dată.
Dar rămân cu tine.
Na-ş putea şi n-aş vrea să te părăsesc.
Eşti prietenul meu cel mai bun.
Şi asta a fost de-ajuns înainte. Va fi din nou de-ajuns, aşa că...
Coop.
Tu eşti, nu-i aşa?
- Ce sunt? Nu ştiu... - Heck nu ştie.
A spus că ea nu i-a zis de cine e vorba
dar eu mi-am dat seama.
Ce-a spus?
Doar spune-mi că mă înşel, fato!
Spune-mi!
- Târfă proastă! - Nu începe, Coop.
Să nu încep?
Soţul ei, ieşit din minţi, mă sună în toiul nopţii.
Şi vrei să ştii în ce hal era? Era la pământ.
Ştii ce, lasă-mă în pace.
Ce spuneai tu? Cum venea?
"Să nu destrami niciodată un alt cuplu".
Chiar că ai respectat asta, nu-i aşa?
În regulă, atunci. În regulă. Da.
Ne mai vedem. La revedere.
E minunată. Multumesc.
E şi o secţiune minunată dedicată gătitului împreună cu copiii.
- Cine era la telefon, iubito? - Luce.
Trebuia să ne ducă pe mine şi pe prietenul meu la muzeu,
dar nu mai mergem.
Poate altă dată.
Nu pentru mult timp de-acum încolo. Pleacă într-o vacanţă foarte lungă.
Serios?
Tu când m-ai dus ultima oară într-o vacanţă undeva?
În vara lui '94. Marea Barieră de Corali.
Ai speriat toţi rechinii.
N-a zis nimic de asta deunăzi.
Nu, ba da, a spus ceva, acum îmi amintesc.
Ne duci tu la muzeu? Şi poate să vină şi Heck?
Bineînţeles că poate.
Pinguinii au genunchi?
E distractiv, nu-i aşa? Păcat că e numai o dată pe an.
- Nu pot să mai fac faţă. - Heck.
Nu mai pot, Rachel, nu mai pot. Am crezut că voi putea, dar nu pot.
Suflă în lumânări, scumpo.
- Ce se întâmplă? - Plec.
Dar tortul e aşa de bun.
Mama a luat reţeta din cartea ta, înainte să o împacheteze.
Nu te voi părăsi.
Ba din contră, dacă ai pic de respect pentru mine, exact asta vei face.
Vreţi să-mi spuneţi şi mie despre ce tot vorbiţi?
De ce e trist Heck?
Nu faptul că mă părăseşti mă va omorî.
Ci faptul că iubeşti pe altcineva mai mult ca pe mine.
Îmi cer scuze că vă întrerup.
Curge ceară din lumânări peste creaţia mamei voastre.
Vrei să ne laşi dracului în pace cu blestematele de lumânări?
Da. Da.
Nu, nu pleci. Nu pleca de lângă mine.
Da, spune asta în continuare. Să am impresia
că este, întra-devăr, alegerea mea.
Cum adică?
Fii serioasă, Rach, ştim amândoi că oricum m-ai fi părăsit, până la urmă.
- Nu-i adevărat. - Ba da, este!
E adevărat.
Ştii, vreau să fii fericită.
Mai mult decât orice, mi-am dorit ca eu să fiu cauza fericirii tale.
Dar, dacă nu sunt, atunci...
Nu vreau să-ti stau în cale.
Nu înţelegi?
Fiindcă ceea ce simţi acum, Rachel,
e acea forţă de neoprit.
Ceea ce înseamnă că eu trebuie să mă dau la o parte.
Dragă,
ce-a vrut Heck să zică atunci când a spus că iubeşti pe altcineva?
Lubesc pe altcineva.
Buleandra aia de Cooper. Ar fute şi o rană deschisă.
Nu e el.
Cine, atunci?
Ei bine, spune. Cum îl cheamă?
Cine e norocosul?
Numele ei e Luce.
- Luce? - Da.
Care e femeie.
După cum şi tu eşti tot femeie.
Aşa-i.
Aşa că voi două sunteţi lesbiene.
Nu contează cum îi zici, nu se va întâmpla.
- Nu după toate astea. - Poţi să fii sigură de asta.
Pot să spun şi eu ceva?
Când am cunoscut-o prima oară pe mama ta,
pe vremea Războiului Troian,
m-am îndrăgostit imediat de ea.
Şi, deşi mă iubea şi ea - doar s-a căsătorit cu mine-
cumva am ştiut întotdeauna
că nu mă ridicam la standardele ei.
Ne-am descurcat şi aşa, anii au trecut,
dar nu m-am îndoit nici o clipă că, dacă ar fi cunoscut vreodată pe cineva
de care să se îndrăgostească cu adevărat,
care să o facă să trăiască dragostea adevărată,
m-ar părăsi imediat
şi cum aş putea să-i reproşez asta?
Orice ai alege să faci de-acum încolo,
noi te vom sprijini, întotdeauna o vom face.
Dar, te rog, draga mea,
ascultă-ţi inima.
- Pot să iau maşina ta? - Te duc eu.
Nu se întâmplă nimic fără să fiu şi eu prezentă.
Nu vii?
Când ne întoarcem, o să vorbim despre toate astea, dacă vrei.
Da.
Ştii ce mi-aş dori?
Mi-aş dori să nu creşti atât de repede.
Ai grijă de tine.
Tu să ai grijă de tine. Eu am de gând să mă distrez.
Ascultă, n-ai greşit cu nimic.
Ba da. Dar, sinceră să fiu, aş face-o din nou.
De ce nu se mănâncă budincă după micul dejun?
Se serveşte după prânz şi cină, aşa că de ce nu şi dimineaţă?
Cred că e ciudat.
Încă eşti trist, nu-i aşa?
Da. Da, sunt.
Ştiam că aşa vei fi. Ţi-am adus dulciuri.
Multumesc. Grozav.
N-am ştiut care-ţi place, aşa că am luat din fiecare.
Îmi pare rău, H, îmi pare rău.
Doar că...
încerc să fac ceea ce trebuie
şi acum încep să cred că poate n-ar fi trebuit să fac asta,
fiindcă,
dacă ar fi rămas cu mine datorită remuşcărilor, ar fi fost bine şi aşa, nu?
Adică, nu-i aşa?
Profesoara mea de matematică, Dana O'Casey,
are o frază pe care o rosteşte întotdeauna când cineva e trist.
Ea spune "Nici o problemă nu e de nerezolvat
cât timp ai un sac de plastic suficient de mare".
- Ce-nseamnă asta? - Nu ştiu, e foarte neobişnuită.
Ar fi trebuit să mă fi căsătorit cu tine.
Poate peste 10 ani.
Dacă vei fi în continuare singur, ne-am putea căsători atunci.
Ştii, e amuzant.
Încă de când ne-am cunoscut m-am temut că mă va părăsi.
Să nu-ţi fie teamă, Heck. Poţi să faci orice.
Grăbiţi-vă. Vă rog, grăbiţi-vă. Faceţi la stânga aici.
Mă gândesc că, dacă nu a fost să fie Heck, tot mai sunt şi alţi peşti în ocean.
De sex masculin.
- E drept în faţă? - Da.
E destul de emotionant.
Şi cum rămâne cu nepoţii mei? Cine-i va concepe?
Am auzit că s-a făcut o descoperire uimitoare la capitolul ăsta,
ceva asemănător aparatului cu care stropeşti curcanul cu grăsime.
- Şi când v-aţi cunoscut voi două? - La nunta mea!
Dar e aşa de devreme! Cum poţi fi sigură?
Am ştiut după trei secunde!
Am auzit de dragoste manifestându-se atât de repede. Francezii îi spun "le flash".
Normal că da, perverşii naibii!
Unde e Luce? E aici?
Nu vrei să mai încerci încă o dată intrarea?
Bună ziua. Vă rog, o caut pe Luce.
Tu eşti, nu?
Tu eşti fata.
Da, eu sunt.
Ai un soţ.
L-am părăsit.
El m-a părăsit.
Nu contează, s-a terminat.
Aşadar eşti liberă?
Şi o iubeşti pe fiica mea?
Măiculiţă!
Ai mai vândut vreodată flori?
Ai grijă!
Şi tu cu ce vei fi îmbrăcată?
O, da, îmi place aia.
Da, îmi place foarte mult.
- Scuzaţi-mă. - Da?
- Scuzaţi-mă! - Nu vezi că vorbesc la telefon?
Eşti sigur că ăsta e drumul cel mai bun? Fiindcă traficul...
Ne vedem acasă, îngeraş. Şi unde mă vei aştepta?
La etaj sau jos?
Te înşeli, să ştii. Întotdeauna ai fost suficient pentru mine.
Nu şi recent.
Sunt pastile pentru asemenea chestii.
Aş putea cumpăra aşa ceva,
dacă şi tu ai putea
să fii mai înţelegătoare.
Da, aş putea.
Draga mea, fă-o la stânga aici, e mai scurt.
Bravo.
Ţineţi-vă bine!
Aplauze pentru soţul meu.
La fel de folositor ca o băşină într-un borcan cu gem.
Ei bine, asta cred că a fost cea mai scurtă lună de miere din istorie.
- Alo? - Luce, eu sunt. Ascultă.
- Trebuie să vorbim. S-a schimbat totul. - Nu mai e nimic de spus.
Nu poţi să faci asta. Adio.
Cum a mers?
Se va întoarce. Se va întoarce în curând şi atunci vei putea...
- S-a terminat. - Bun!
Ştii ce vreau să zic.
Cântecul ăla.
Am mai auzit cântecul ăla undeva.
Ce tot spui?
Unde?
Ai grijă la maşină!
Da, dar... A, la naiba cu maşina.
Luce!
Dumnezeule!
Luce!
Luce, unde eşti?
Nici că s-ar putea ceva mai umilitor.
Luce!
Luce, te rog!
Luce!
Nouarule, eşti un labagiu!
Luce, pot face asta!
Pot s-o fac!
Să mergem să vorbim cu ea.
Dan: mai e un pic din film după prezentare.
- Bună. - Salut.
Hei. La vino tu încoace.
Hei, ce faci?
- Pot să... - Da.
Mersi.
Fac nişte însemnări pentru cartea pe care o scriu.
- Scrii o carte? - Da.
Grozav.
Pentru că eu ştiu să citesc.
Salut.
E rece.
E bine.
E frumos.
E rece.
Ai idee cât durează zborul?
Cam 24 de ore.
E timp suficient.